Пейо Яворов
Възход

chitanka.info

…Наоколо ми кърваво се плиска

море: люлее ме вълна.

И в бездната ту плаче, ту се киска

на злото демон; — глъбина

под мене се тъмней… Море се плиска.

…Това са те, това са те, вълните,

на мътния живот вълни,

обагрени с кръвта ми. Ти в гърдите,

ти най-жестоко ме рани —

и огън-рана зей… Посред вълните.

— Посред вълните морски в шемет мудно

проглеждам аз. Вълшебно грей

зора след бурна нощ. В душата чудно

прониква утрен лъч. Немей

и бездната… Море се плиска мудно.

…Това си ти, това си ти, огряла —

на туй сърце, на тез гърди

изкъпана в кръвта. Ти, кръв проляла,

ти бе в обагрени води,

в най-чистата стихия… Ти, огряла!

…Сияние вълшебно — и слепея.

Ни облак в пламнал небосвод

за миг да те притули. И не смея

пред твоя гордия възход

миг поглед да открия… И слепея.

Издание:

П. К. Яворов, „Събрани съчинения в пет тома“, Български писател, С.1977–1979, под редакцията на К. Куюмджиев

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.